В статті розглянуто особливості формування системи
озеленення найбільших міст Волині – Рівного та Луцька в контексті розвитку
теорії і практики західноєвропейського і польського містобудування
1920-1930-х років. Відзначено домінування концепції „міста-саду‖ при
формуванні нових кварталів житлової забудови, а також безпосередній вплив
ландшафтних чинників на характер розпланування міських зон відпочинку.