Регіональна політика
Постійний URI для цього зібранняhttps://repositary.knuba.edu.ua/handle/987654321/5669
Переглянути
Документ Природа і зміст регіоналістики(Економічна думка, 2016) Малиновський, Валентин ЯрославовичВ Україні науковий дискурс щодо регіоналістики лише складається. Ще років п’ятнадцять тому до терміна «регіон» окремі політики і науковці ставилися досить обережно, а поняття «регіоналізм» фактично ототожнювали із сепаратистськими та іншими відцентровими проявами. У результаті цього ключове поняття регіоналістики «регіон» з’явилося в національному законодавстві лише у прийнятому у 2005 р. Законі України «Про стимулювання розвитку регіонів», однак без конкретного розкриття його змісту.Документ Глобальні чинники регіональної політики : гумантарний вимір(Економічна думка, 2016) Каріх, Ігор ВолодимировичДослідники процесів формування та реалізації пріоритетів гуманітарної політики звертають увагу на цілу низку чинників, які необхідно враховувати при визначенні конкретних цілей і засобів такої політики. Серед них можна виділити чинники, що характеризують внутрішній стан і можливості того суспільного організму, в межах якого дана гуманітарна політика пропонується. Зокрема, йдеться про тип політичної культури даної спільноти, її традиційні цінності та історичні традиції, рівень залучення різних суспільних верств до вироблення і підтримки державних рішень у гуманітарній сфері, а також об’єктивні показники – етнічний та демографічний склад, релігійність, рівень освіти, міра урбанізованості, наявність матеріальних ресурсів, що можуть бути спрямовані на гуманітарні потреби.Документ Региональная система Бессарабии : геополитические статусы и практики(Економічна думка, 2016) Коч, Светлана ВадимовнаОсобенностью Бессарабии является «систематическое пограничное» состояние: между цивилизациями, хозяйственно-культурными центрами, экономическими зонами, информационными и геополитическими пространствами. Сложившаяся многомерность культурной основы и «практики присутствия» обусловили формирование структурной модели и поведенческой схемы в регионе, которые позволяют ему, несмотря на систематическую разделенность и децентрализацию, сохранять «лицо».Документ Якісні ознаки неконтрольованих територій та критерії їх оцінки(Економічна думка, 2016) Семко, Вадим ЛеонідовичНаприкінці ХХ ст. стало очевидним, що поряд з масивом нових держав, що виникли внаслідок розпаду СРСР та соціалістичного табору, у географічному просторі з’явився принципово новий тип політико-територіальних утворень: території, що формально знаходяться у складі певної держави, але мають власні органи управління, влади або ж контролюються лідерами збройних формувань кримінальних угруповань, польовими командирами, вождями місцевих етнічних спільнот. Інтерес до подібних політико-територіальних утворень зумовлений тим фактом, що вони виступають опорними пунктами терористичних угруповань і відіграють роль фактору дестабілізації для цілих регіонів.Документ Регіональні вибори у Франції: владно-опозиційне протистояння напередодні президентських виборів 2017 р.(Економічна думка, 2016) Кочубей, Лариса ОлександрівнаМетою статті є охарактеризувати актуальні події, які на сьогодні відбуваються у політичному житті однієї з провідних країн Європи, яка наразі робить своєрідне «політичне селфі» та здійснює вплив на ті важливі політичні процеси, які відбуваються в світі. З’ясування особливостей регіональних виборів як певної передумови сьогоднішньої ситуації у виборчому процесі президентської кампанії, яка вже розпочалася, хоча офіційно вибори Президента Франції відбудуться навесні 2017 р. Це дозволить певним чином екстраполювати результати підсумків виборів у Франції на політичну ситуації, зокрема в Україні та у світі в цілому.Документ Вплив індустріально-бюрократичної трансформації в Україні на еволюції соціально-класової структури населення міста Києва наприкінці ХІХ – на початку ХХ ст.(Економічна думка, 2016) Тицький, Сергій ІвановичТрадиційним для радянської та пострадянської української історіографії було й є розглядати соціально-класову структуру населення України ХІХ – початку ХХ ст. за двома вимірами: 1) на підставі поділу киян за станами і 2) на підставі поділу буржуазного суспільства на суспільно-економічні класи (буржуазію, робітничий клас, міську і сільську дрібну буржуазію) та окремішні суспільні верстви (інтелігенцію, люмпен-пролетаріат тощо). Б. Кравченко у монографії «Соціальні зміни і національна свідомість в Україні ХХ ст.» виділяв в українстві українських робітників, селян, інтелігенцію та політичну еліту [3 – 5; 7; 8, с. 13-16]. Такий підхід здається застарілим. Для розв’язання проблеми були використані результати статистичних розвідок 1861 – 1863 рр., київського перепису 1874 р., перепису 1897 р. і міського перепису 1917 р.Документ Сільські добровільні громадські об’єднання – новий елемент українського соціокультурного середовища (кінець ХІХ – початок ХХ ст.)(Економічна думка, 2016) Силка, Оксана ЗахарівнаОдним із атрибутів громадянського суспільства є наявність та результативне функціонування позадержавних та позапартійних об’єднань громадян. Такі об’єднання в Україні, в межах територій які входили до Російської імперії, наприкінці ХІХ – на початку ХХ ст. отримали назву «товариства». Завдяки ним населення дістало можливість, відповідно до своїх інтересів, гуртуватися в межах легальних організацій. Громадські товариства – це добровільні об’єднання громадян, які створювались як результат вільного волевиявлення для забезпечення та захисту своїх законних інтересів (соціальних, економічних, культурних тощо). Це були формалізовані самодіяльні (неурядові) неприбуткові об’єднання, їхня діяльність відбувалась згідно оформленої мети і завдань й характеризувалась організаційно- структурним забезпеченням. Громадські об’єднання наприкінці ХІХ – на початку ХІХ ст. були помітним явищем і виступали органічною складовою соціально-економічних та культурно-національних процесів.Документ Енто-історичні ресурси України в організації туристичної практики студентів Київського Лінгвістичного Університету.(Економічна думка, 2016) Комова, Олена Станіславівна; Яворська, Оксана ГригорівнаНа етапі інтенсивного розвитку економічного та політичного життя людства зросла важливість вивчення соціальної сфери суспільства. Остання являє собою певну систему історично складених упорядкованих зв’язків та відношень між різними етносами людей. На сьогодні у всьому світі зростає інтерес до етнічної культури різних народів, а в Україні спостерігається підйом національного самоусвідомлення. Відтак розвиток туризму, зокрема етнічного туризму, є особливо значущим як для країни загалом, так і для регіонів з багатою історико-культурною спадщиною. Як відомо, сучасна індустрія туризму є однією з найбільш прибуткових галузей світової економіки, і за даними спеціалістів в останні роки характеризується певним підйомом та має всі умови для подальшого стрімкого зростання.Документ Особливості заселення Слобідської України. Заснування міст(Економічна думка, 2016) Качемцева, Любов Володимирівна; Гелла, Олена ІванівнаРезультати архітектурно-будівельної діяльності складають значну частину національного багатства, виражають рівень матеріального добробуту нації, її науково-технічних досягнень, наочно демонструють рівень духовного та естетичного розвитку народу. Звернення до історичного досвіду актуальне не тільки в професіонально-практичному, але і в історично-культурному відношенні. Історична самоідентифікація української архітектури є частиною формування нової української ідентичності в геополітичних і геокультурних обставинах, що змінилися. На цьому тлі по-новому повстають проблеми засвоєння спадку, врахування регіональних та історико-культурних особливостей розвитку архітектурно-будівельної діяльності. Метою нових досліджень повинно стати поглиблення уявлень про специфіку цієї діяльності в Україні та її окремих регіонах.Документ До питання становлення інституту об’єднаннь співвласників багатоквартирних будинків(Економічна думка, 2016) Лонський, Олександр ВіталійовичПитання розвитку інституту об’єднаннь співвласників багатоквартирних будинків (далі – ОСББ) є актуальною суспільно-політичною проблемою. Саме нерозвинутість цього інституту стало однією з ключових причин перенесення на рік реформи системи управління житловим господарством. ОСББ є однією з найважливіших структур громадянського суспільства, що «найближче» знаходиться до корінних потреб громадян. Там де вони існують, ОСББ значною мірою впливають на розвиток житлово-комунального господарства, стан якого представляє значну загрозу національній безпеці. Цей інститут сприяє самоорганізації громадян для вирішення їх спільних проблем у сфері житлового-комунального господарства. Держава має обмежений ресурс щодо фінансової підтримки реформування останнього. Тому для розвитку системи управління житлом потрібна самоорганізація самих мешканців, самоорганізація суспільства, яке має взяти на себе відповідальність за розвиток власного майна, реалізацію напрямів реформування.Документ Гендерна роль жінки в політиці України(Економічна думка, 2016) Рябушенко, Анастасія ЄвгенівнаГендерна політика – утвердження партнерства статей у визначенні і реалізації політичних цілей, завдань і методів їх досягнення в діяльності політичних структур – держави, політичних партій, суспільно-політичних об'єднань [1].Документ Публічне управління та влада: відповідальність як принцип системної організації(Економічна думка, 2016) Сушинський, Олександр ІвановичПредметом наших розробок є проблематика публічного управління, публічної влади та публічної служби. Вирішення наукового та, насамперед, науково-прикладного завдання сутності організаційно-правових засад розвитку організації публічного управління, публічної влади та публічної служби детерміновано суспільним інтересом засобів гарантування верховенства права та найвищої соціальної цінності, якою є людина, та точніше – громадяни України, їх життя і здоров’я, честь і гідність, недоторканність і безпека. Єдиний за своєю сутністю предмет владної діяльності обумовлює проблемність питання компетенції та відповідальності інституційної структури її здійснення.Документ Причини падіння Центральної Ради : історичний досвід на прикладі Поділля(Економічна думка, 2016) Антонишин, Андрій ПавловичАктуальність даної проблеми обумовлюється необхідністю дослідження історичних прорахунків української влади в минулому, заради розбудови Української державності в сучасних складних умовах. Поміж інших періодів української історії особливої уваги заслуговує трагічний досвід Центральної Ради 1918 року. У січні 1918 р. війська більшовицької Росії зайняли майже всю територію УНР. Здавалось, що одвічні прагнення українського народу на здобуття незалежності знову не справдились.Документ Концептуальні засади державної політики регіонального розвитку(Економічна думка, 2016) Музиченко, Ганна В’ячеславівнаГоловні тенденції соціальних та економічних змін XX ст. сприяли осмисленню регіону як єдиної істотної форми у різноманітті просторового світу. Одночасно регіональне різноманіття трактувалося як перехідний етап до глобалізації у ступенях та типах господарювання на великих територіях, охоплених економічною активністю людини. Серед науковців відсутня єдність щодо визначення та співвідношення понять «державна політика», «регіональна політика», «регіональний розвиток» та «просторовий розвиток». Спроба упорядкувати й пристосувати до аналізу регіональної політики в сучасній Україні здійснена автором в монографічному дослідженні, де зокрема зазначається, що вагомим напрямом будь-якої держави є просторова політика, в основі якої лежить регіональна політика розвитку» [3, с. 269].Документ Участь студентства в опозиційному русі 1956 р. в Польській Республіці(Економічна думка, 2016) Малежик, Дмитро ІвановичПочаток контрольованої лібералізації та десталінізації в Радянському Союзі підштовхнули до активних дій антикомуністичні рухи в країнах соціалістичного блоку. Одним з найактивніших був протестний рух у Польській Народній Республіці (ПНР), де тільки протягом 1956 р. відбулася низка антиурядових виступів. Наймасовішими з них були виступи робітників у Познані 28–30 червня, які завершились вуличними боями та вбивством десятків людей.Документ Архітектурно-просторові перетворення міста Бучач в контексті стратегії сталого розвитку(Економічна думка, 2016) Тюрменко, Ірина Іванівна; Запунна, Євгенія ОлександрівнаСтратегія сталого розвитку «Україна – 2020», схвалена Указом Президента України від 12.01.2015 р., базуючись на нормах Європейської Хартії місцевого самоврядування (15.10.1985) [1], розглядає децентралізацію як інструмент побудови ефективної системи територіальної організації влади. Слід зазначити, що середньовічна та модерна Україна мала розвинену традицію самоврядування, яка базувалась на нормах магдебурзького права. Це призвело до розвитку міст, що дозволило вченим зробити висновок про «урбаністичну революцію». Загалом на території Україні зафіксовано 232 міста, які у минулому мали статус магдебургій. На жаль, в силу історичних обставин магдебурзьке право було скасовано, а традиції самоврядування – невиправдано втрачені.Документ Początki samorządu lokalnego w Polsce w 1990 r.(Економічна думка, 2016) Małkiewicz, Andrzej; Ślusarz, BogdanBudowanie samorządów lokalnych to ważny aspekt przebudowy państw wychodzących z systemu komunistycznego. Podkreślił to mocno brytyjski socjolog, badacz transformacji Ralf Dahrendorf: „Kluczowe pytanie brzmi, jak wypełnić lukę między państwem i narodem [...] – działalnością, która dzięki swej autonomii stworzy społeczne źródła władzy. Dopóki się tego nie osiągnie, konstytucja wolności i nawet gospodarka rynkowa, społeczna czy jakakolwiek inna pozostaną zawieszone w próżni” 1. Tę funkcje pośredniczącą mogły pełnić rozmaite organizacje społeczne, partie polityczne, a zwłaszcza samorząd lokalny. Розбудова місцевого самоврядування – важливий аспект перебудови держав, які відходять від комуністичної системи. На цьому наголошував британський соціолог, дослідник трансформації Ральф Дарендорф: «Вузлове питання звучить, як заповнити прогалину між державою та народом [...] – діяльністю, котра завдяки своїй автономії створить суспільні джерела влади. Доки цього не досягнемо, конституція свободи та навіть ринкова економіка, суспільна чи яка-небудь інша залишаться відстроченими»25. Функцію посередницьких послуг могли виконувати різні громадські організації, політичні партії та, перш за все, місцеве самоврядування.Документ Ревіталізація промислових територій як інструмент регіональної інноваційної політики(Економічна думка, 2016) Броневицький, Андрій ПетровичРегіональна політика держави є важливою складовою державного управління. Елементами регіональної політики є промислова, соціальна, екологічна, інноваційна, житлова та багато інших. Всі ці складові взаємопов’язані, так само як регіональна політика пов’язана із іншими функціями держави [1]. В структурі економіки України протягом всіх років незалежності поступово зростає частка сфери послуг. Відповідно частка промисловості знижується. Така тенденція притаманна для всіх розвинених країн світу та таких, що розвиваються [2].Документ Сучасні тренди та специфіка реального стану регіональних структур політичних партій в Україні ( на основі результатів місцевих виборів - 2015 року )(Економічна думка, 2016) Одарченко, Катерина ЮріївнаВарто погодитись, що теоретично демократія можлива й без партій, але на практиці - мусимо однозначно стверджувати, що саме партії у сконцентрованому вигляді відбивають волю народу, його узагальнене бачення власного поступу; вони плекають загальнонаціональні ідеї та помисли, надають їм відповідної політичної дієвості. Тим самим партії є необхідним засобом втілення волі народу у його владі [6, с. 444].Документ Міжнаціональна та міжкультурна взаємодія: маніфестація етнічності(Економічна думка, 2016) Онищук, Віталій МихайловичВ умовах соціально-економічної та політичної нестабільності, кризових явищ у різних сферах суспільного життя, зовнішньої агресії, процеси консолідації українського суспільства, збереження національних традицій та національного відродження приходить досить складно, супроводжується суперечностями, труднощами, що породжує певні проблеми соціально- політичного і міжетнічного характеру. Для вирішення проблем міжнаціональної взаємодії, національного відродження України слід спиратися на соціологічний аналіз соціально-етнічних тенденцій, що впливають на стабільність, напругу, та цілісність в суспільстві.